Translation ZALMEN BEHAR
Нерина, скъпа моя любов,
Няма да мога да спазя моето обещание.
Ще е трудно да празнуваме нашата годишнина в Италия
защото, тук в Будапеща, като в цяла Унгария,
нещата се промениха.
Никой не може да напуска страната.
Може дори да не получиш това писмо.
С германска помощ, местната милиция
завзе властта чрез преврат.
Руснаците са обсадили града
и го бомбардират ежедневно, разрушавайки цели квартали,
населението гладува.
Много италианци като мен бяха арестувани.
Не мога да се доверя на който и да е сега.
Любов моя,
през цялото време мисля за момента, когато отново ще бъдем заедно
но сега не знам още колко време ще трябва да чакаме.
- Кого търсите? - Джорджо Перласка.
Стая 314, на третият етаж.
Г-н Перласка!
Милицията! Дойдоха да ви арестуват!
Да чух ги. Благодаря, че ме предупредихте.
Побързайте, за бога. Те идват!
Благодаря ви.
Тази е.
Стой!
Това е товарен влак.
Слез веднага.
Моята компания нае този влак
да закара добитъка до Италия.
Целият добитък отива към Германия.
Платих за него. Това е италианска собственост.
Покажи ми документите си!
Италианец. Джорджо Перласка...
Това не ви позволява да напуснете Унгария.
Без германско разрешение, не може никъде да заминете.
Майоре... Жена ми е в Триест.
Нека да опитвам. Какво искаш да пробваш?
На границата SS ще те спре,
и ще те прати директно в трудов лагер!
Майоре, погледнете тук...
Ваши са ако ми позволите да замина.
Вие италианците мислите, че всички са шарлатани като вас.
Майор Глукмар нито е шарлатанинин, нито е толкова интелигентен.
Но той спазва законите! Слизай веднага и ме последвай.
- Имате ли семейство, майоре? - Върви!
Няма да застреляш човек, които се опитва да се прибере при жена си.
Само да побегнеш и ще видиш.
Прикрий се! Под вагона!
Стой!
Не му позволявайте да избяга!
- Питието ви, господине. - Благодаря ви.
Каква изненада! Нашият хубав италианец е все още тук.
Графиньо...
Само секунда... Никога не мога да запомня вашето име.
Няма лошо.
Не възразявам хората, да забравят името ми в тези дни.
Може би сте прав.
Сега си спомних. Джорджо...
Перласка.
Да разбира се, Джорджо Перласка.
Кажете ми, Джорджо,
Защо ви интересува толкова държавния чиновник Ищван Добрич?
Вие познавате ли го?
Разбира се. Всеки го познава в Будапеща.
Закоравял комарджия, затънал до шия в дългове.
Докато имаше мир, беше невъзможно
да напуснеш страната без разрешението на Добрич.
Сега по време на войната е същото.
Ще танцувате ли с мен?
Елате.
В този момент г-н Добрич трябва да ме снабди с подправен документ,
това ще ми позволи да се върна в Италия.
Властите ме преследват, графиньо.
Ти, стой тук. Трима човека на другата врата.
Никой да не напуска без разрешение.
Дами и господа, добър вечер.
Капитан Блайбер, за тези които не ме познават.
Ние сме тук за да видим кой вреди на дружбата между нашите народи.
Знаех си, че ще ви намеря тук, ваше превъзходителство Ясло.
Моля, последвайте моите войници.
Може ли да ми кажете защо?
Ще ви дадем всички необходими обяснения.
Хер Йозеф... Моля също да дойдете.
Генерале, няма да възразите да се присъедините също към тях, нали?
Капитане, не можете да правите това.
Мога. И вие не можете да направите нищо за да ме спрете.
Така че, генерале... моля последвайте ги.
Не е възможно да наблюдават всеки изход.
Използувайте вратата в края на коридора.
Не искам да ме застрелят в гърба.
Казахте, че ви преследват.
Капитан Блайбер има много власт и също така е много зъл.
Точно.
Той не се безпокои с дребни риби като мен.
Ти... и ти, вървете и проверете.
Господина с вас ли е?
Да, капитане. Стар приятел на семейството.
Знаете коя съм аз?
Знам... много добре.
Добър вечер, стари приятелю на семейството.
Добър вечер, капитане.
Вие не сте Унгарец.
Страхувам се, че вие също не сте.
Иронията просто ме очарова.
Тя е запазила света.
Заедно с женската красота, разбира се.
Господин капитан... Извинете ме.
Г-н Добрич се е самоубил. Пристигнахме твърде късно за да свършим работата.
Тези фалшиви паспорти трябваше да ви закарат до Швейцария.
Заедно с други индивиди като вас. Хайде!
Отведете ги!
Вашият паспорт беше ли сред тях?
Страхувам се, че да.
Капитане. - Графиньо?
Ако нямате повече нужда от мен, бих искала да се оттегля.
Съжалявам но...
Напомням ви, че моят съпруг се бори в Русия
за Райха.
Много добре. Ще ви ескортирам до вкъщи.
Аз вече имам придружител, благодаря ви.
Ще вървим ли?
Хайде. Свирете.
Танцувайте!
Знаете ли къде да отидете?
Не съвсем.
Отидете до санаториума Пайор и попитайте за професор Балаш.
Той помага на много хора.
Как мога да ви се отблагодаря.
Аз трябва да ви благодаря.
Не знам защо,
но никога не скучая с вас!
Заклевам се, графиньо.
Вие сте най-красивата унгарка, която съм виждал.
Добър вечер. Мога ли да ви помогна?
Аз съм приятел на професор Балаш. Казвам се...
Не ми казвайте вашето име.
Ще ви дам това, от което имате нужда и ще ви придружа.
Следвайте ме.
Една бомба падна точно при нас.
Оттук.
Отделение за заразни болести? Няма да вляза вътре.
Това е отделението на професор Балаш.
- Моя случай е различен. - Влизайте вътре.
Професора ще дойде скоро.
Мен не... а вас да.
Вас ви отнесе вятъра... а аз все още съм жив.
Мен не, а вас да.
Вас ви отнесе вятъра.
Мен не... а вас да.
Вас ви отнесе вятъра.
Мене не.
Татко... Татко!
Какво искаш?
Ти не си моя татко...
Ела тук...
Той е гаден. Моя татко е мил.
Какво те интересува, Давид? Ти си крал.
Кога ще се върне татко?
Давид, аз нали съм тук. Къде ти е мечето?
Извинете, не исках...
Не се безпокойте. Той го прави с всички нас.
Той има хиляда родители тук.
Грижи се за него, Лили.
Нарисувай му нещо.
Той скоро ще заспи отново.
Виж, Давид. Харесват ли ти?
Татко прави тези рисунки.
Професор Балаш ми ги донася.
Татко не може да дойде, той постоянно пътува.
Неговите родители? - Убити.
Ако човек убива, не той е виновен
а Бог.
Той желае убийствата.
Видях го, видях го в лагера
където дори животните ни съжаляваха.
Той изпрати неговия огън за да ни изпепели.
Вятърът отнесе другите
но не и мен.
Защо само аз? Защо?
Добре дошли. - Професор Балаш?
Аз съм Джорджо Перласка.
Ние не използуваме имена тук.
Това намалява шансовете за предателството.
Вижте, професоре...
Аз не съм евреин
Не искам да заемам мястото на някой.
Не се безпокойте. Аз също не съм евреин
Лека нощ.
Защо само аз? Защо?
Бог не ни е учил да се оплакваме. Той само ни наблюдава.
Дори в лагера,
докато ни разкъсваха и унищожаваха.
Той продължаваше да наблюдава.
Значи трябва да се научим да се справяме сами. Сами!
Мамо!
Ето ме, Господи!
О, боже, не! Успокойте се, всичко е наред.
Успокойте се, деца.
Горкия Якоб. С него ли бяхте?
Опитах се да го спра...
той искаше да умре.
Ти си войник?
Просто служител...
в компания, която може би не съществува вече.
От седмица нямам никакви новини от Италия.
Дори не знам, къде е жена ми сега.
Имате ли деца?
Не. Бих се побъркал
ако знаех, че имам деца които ме очакват.
Сглоби пистолета като някой експерт.
Къде си се научил?
Воювах в две войни.
Две войни?
И в двете като доброволец.
Абисиния и Испания.
И... убивал ли си?
Да.
Там има гнездо точно под улука. Това са врабчета.
Чуват се само призори.
Снощи, не можах да спя, както обикновено,
и изведнъж чух някой да се смее. Беше Лили.
Беше заспала до мен, смеейки се.
Тя сънуваше.
Бил е хубав сън, без съмнение.
Със сигурност.
Къде е съпруга ти?
Отведоха го миналия месец.
Ти си воювал в две войни.
Как мога да кажа на дете, че нейният баща го няма?
Войните не те учат на нищо.
Какво е това?
Военни коли. Може би знаят, че Якоб се е криел тук.
Да предупредим другите.
- Трябва да проверим пациентите. - Те са горе.
Не може да се качвате. Това е инфекциозното отделение.
Може да се заразите. Върнете се.
Професор Балаш!
Бързо, станете. Никой да не мърда.
За Бога, спрете!
Не говорете. Стойте тихо.
Не влизайте. Спрете!
Бъдете внимателни! Не минавайте през тази врата.
Рискувате да се заразите.
Имаме случаи на едра шарка, дифтерит и проказа.
Опасно е за вас.
Трябва да проверим, дали лекувате евреи тук.
Не лекуваме евреи.
Това е незаконно. Ние зачитаме закона.
- Ще използувате ли това? - Ако отварят вратата.
Не можете. Божия закон казва...
Тихо! Даниел, той е прав.
Трябва да се нарушават законите понякога.
- Равина ли го казва? - Не, но...
Трябва да се зачитат Божите заповеди!
Ще се върна утре сутринта. За списъка с имената.
Не ми споменахте, че имате бебе в това отделение.
Бебе с едра шарка.
Съжалявам да го чуя.
Толкова малко и вече заразено?
Страхувам се, че е възможно.
Искам да го видя.
Пулса е много висок! Какво да направя?
Може да заразите тези офицери. Моля ви, влезте веднага!
Имате право. Но побързайте, имаме нужда от вас!
Сестра, помогнете й.
Простете й. Д-р Кортени е млада и неопитна.
В тези дни, дори ние докторите се паникьосваме.
Какво е вашето име? Аз съм професор Балаш.
До утре, професор Балаш.
Трябва да напуснете. Добра работа!
Съжалявам, но всички трябва да напуснете. Ти ни спаси.
Децата могат да останат.
Те искат мъже и жени за да ги изпратят в Германия.
Децата ще бъдат в безопасност тук.
- Няма да оставя моя син. - Нито Лили.
Искам да остана. Ако заминем,
татко няма да може да ни намери!
Аз оставам да чакам татко!
Магда, убеди я.
Как? Кажи й истината.
Не, не мога да направя това.
Можеш. Хайде, кажи й всичко.
Трябва да се разделим навън.
Ние не познаваме Будапеща.
Трябва да се държим заедно.
Не, разделете се.
Повечето от нас могат да се оправят.
Точно както очаквах.
Чакайте всички да излязат.
Горе има още деца.
Те няма да излязат с другите.
Ти се погрижи за тях.
Заминаха ли си? Не съм съвсем сигурен.
Ние тръгваме. Искам да пресека реката преди изгрев.
Не, твърде опасно е.
Един приятел ни чака.
Не е толкова далеч!
Нашите деца са там. Трябва да опитаме.
Добре. Да вървим.
Магда, остани тук с Лили. Това е лудост.
Идваш или не?
Не, Гюла. Много ме е страх.
Нека Бог да ви закриля. - Късмет.
Бог ще бди над нас.
Чао, съкровище.
Бързо! Бягайте!
Гюла! Гюла! Не!
Да се махаме от тук. Аз ще я нося.
Чакайте тук.
Да се върнем.
Там.
Надолу. Добре.
Тази музика... ми напомня за Барселона.
Как стана доброволец?
Изглеждаше справедлива кауза.
Накрая, ми дадоха сертификат, на които пишеше," Испания...
"Испания ще бъде вечно признателна," и разни други неща.
Чакай... Вземи Лили.
Остани тук. Ще се върна след няколко часа.
Не мърдайте, трябва да направя нещо, което може да ни спаси.
Милицията се върна да те търси.
Благодаря ти. Лина...
Ти си най-красивата унгарка, която познавам.
Късмет.
"Скъпи другарю, независимо къде се намираш,
може да се обърнеш към Испания когато имаш нужда."
Посланика тук ли е?
Да, но имате нужда от уговорена среща.
Той ще ме приеме, спешно е!
Моля ви, не настоявайте.
Трябва да видим посланика!
Това е испанска територия.
Знам, затова съм тук.
Не настоявайте. Ще повикам полиция. Посланика не може да ви приеме.
Той трябва да ме приеме!
Спрете се! Не ме пипай. Кой си ти?
Сина на г-жа Турне, секретарката.
Махни се от пътя, синко. Вие ли сте г-жа Турне?
Трябва да видя посланика.
Защо искате да го видите? - Повода е много важен.
Не може ли да ми кажете повода?
Не се среща с който и да е.
Аз наистина трябва да го видя. Въпрос е на живот и смърт.
Ще ви уредя среща.
Първо имам нужда от вашето име.
Той не ме познава. Трябва да го видя персонално.
Обясних ви...
Ако не мога да се видя с посланика, нека се срещна с някой негов заместник!
Какво става? Добро утро.
Вие ли сте посланика?
Бихте ли се представили кои сте вие?
Ето. Моето име е записано тук.
Погледнете подписа.
Генералисимус Франсиско Франко.
Воювал сте в гражданската война?
Да. Моя полк отвори пътя към Малага.
Може би си спомняте за какво става въпрос.
Съжалявам за суматохата.
Ще покажа документа на посланика.
Не, аз ще му го покажа когато ме приеме.
Г-н Перласка, аз съм адвокат.
Моето име е Фаркас. Аз съм близък сътрудник на посланика.
Нямате ли ми доверие?
Аз не се доверявам на никого.
Ние няма да мръднем докато посланика не ни приеме.
Г-н Фаркас искаше да ви обясни... Не, аз искам да ви обясня,
че аз съм преследван без да съм направил нищо!
Просто имам нужда от паспорт
за да мога да се върна в Италия.
За издаване на паспорт, трябва да имате испанско гражданство.
Дайте ми такова!
Аз воювах в Испания за вас!
Ние можем да ви дадем паспорт но ще имате нужда от виза.
Трябва оторизация от Мадрид, а не можем да се свържем, телефоните са прекъснати.
Снощи застрелваха невинни хора!
Напълно невинни.
А вие ми говорите за телефони, които не работят?
Какво става? Г-н Фаркас, може ли да ми обясните?
Г-н Посланик, този човек... е италианец.
И?
Той има документ, подписан от Генерал Франко.
Моля, влезте. Придружете ме в моят офис.
Мога ли да видя документа ви? Моля, настанете се удобно.
Ние сме готови да ви дадем това, което искате:
Испанско гражданство и паспорт.
Г-н Фаркас, помолете г-жа Турне
да издаде акредитивно писмо
на г-н Перласка като служител на това посолство.
Това ще ви позволи да се движите свободно в Будапеща.
Това е, което искате, нали?
Вие трябва също да помогнете на Магда Леви и дъщеря й Лили.
Това е не толкова лесно. Те са евреи.
Всъщност, аз също съм евреин.
Както г-жа Турне и нейния син.
Има ли стая в една от нашите сгради?
За какво става въпрос?
Имаме седем безопасни сгради с дипломатически статут.
Ние подслоняваме известен брой евреи там.
Неутрални страни като
Швеция, Португалия или Швейцария правят същото.
Ватиканът поддържа нашата инициатива.
Трябва да ходя натам скоро. Мога да ги закарам.
Аз ще дойда също. Трябва да се преоблека, за да не привличам вниманието.
- Вашето акредитивно писмо. - Бих искал да ви целуна!
Дори не си го помисляйте.
Виждаш ли? Това е нашият нов дом.
Не, това не е нашият дом. Ние нямаме дом.
Хайде, Лили. Тук ще ни бъде добре, ще видиш.
Искаме да ти благодарим. - За какво?
От всички унгарки, които познавам, ти си...
Какво щеше да кажеш? - Нищо.
Тук има много деца.
Тези безопасни сгради, сигурни ли са?
На теория, това е испанска територия.
На практика? На практика е различно.
Войната и окупацията не зачитат правото на закона.
Стотици хора са под наша закрила.
Едва успяваме да ги нахраним.
Можете да останете тук.
Ела с мен. Ще ти покажа другите деца.
Върви. Бъди смела.
Мамо!
Не се страхувай. Кажи здравей на другите деца.
Това е Лили, вашата нова приятелка.
- Здравей, Лили. - Ела да играеш с нас.
- Играем на "Асоциации". - Мой ред е.
Миклош! Ти си тук...
Другите? Нямам никаква идея.
Само ние стигнахме дотук.
Миналата нощ беше ужасна. Наистина ужасна.
Той толкова се уплаши, че не мога да го накарам да се усмихне.
Георги... Нека да дойде с мен. Хайде!
Деца! Елате с мен, всички!
Всички, елате! Бързо! Хайде!
Важното е, да си седите по местата, иначе сте елиминирани!
Готови? Готови сме!
Нека да видя обувките! Готови!
Саломе, вече три минава
а тя все още се излежава
Цял ден до мен на дивана,
докато не реша да стана.
По-бързо!
Изгаряш! Ела тук! Изгаряш! Стани прав!
Извинете ме. Хайде.
Ти също изгаряш, Лили.
Георги е победителя!
Браво, сине!
Да живее Георги!
Какво има вътре?
Не желая да говоря с вас.
Забравихте ли как ми говорихте в посолството?
Бях тъжен и ядосан.
Случвало ти се е, нали синко?
Не ме наричайте така. Аз съм на 20.
Аз не съм дете.
- Добре, какво има тук вътре? - Хляб.
Хляба е тук! - Хляба, деца!
Спокойно! Има достатъчно за всеки!
Може ли? Заповядайте.
Един по един. Има много.
- Това е за нас. - Не, върни го.
Долу ръцете, освен ако не искаш проблеми!
Ти не трябва да идваш тук.
Ти си от друга сграда, нали?
Чакай докато Гастон дойде във вашата сграда.
Шарози, имаш семейство. Хайде, не си навличай неприятности.
Този хляб не го ядем ние, даваме го на хората, които нямат никаква защита.
Те не са в безопасност като вас!
Не вярвам. Ти си лъжец!
Колко съжалявам да го чуя.
Няма да мога да спя тази нощ.
Ференц, не можеш да правиш това.
Защо не, адвокате?
Дай ми ножа. - Ти кой си?
Човек, който иска този нож.
Аз пък не мога да ти го дам.
Имам нужда от него за да режа хляба и да го забивам в стомаха
на идиоти който ме дразнят твърде много.
Това е остроумно, но аз не загрявам бързо, за да го разбера.
Затова се фокусирам само върху едно нещо.
Дай ми ножа.
Те крадат хляб от защитените сгради за да го продават.
Внимавай какво говориш.
Нито го продавам, нито го крада.
И ако го правя какво? Ще извикаш полицията ли?
Засрами се. Не, ти се засрами,
скрил си се тук като кафяв плъх!
Внимавай какво говориш!
Кой те е възпитавал?
Гастон, ножа!
Да видим какво друго има. Виждаш ли?
Знаех си, че имаш и добра страна.
Които свири на хармоника не може да бъде изцяло лош.
Хайде да приключваме с това, по-добре ни изсвири нещо.
Не съм ти някакъв клоун. Свиря само за себе си.
Свири за когото си искаш. Но се разкарай от тук.
Хайде! Изчезвайте!
Хляба. В кошницата.
Не пробвайте нищо остроумно или наистина ще се ядосам.
Добре. Чудесно.
Точно така.
Заповядайте, г-не... Благодаря ви.
Помислих си, че вашият гост също ще желае аперитив "Марта".
Прекрасно, Антон. Благодаря ви.
Нарича го "Марта" в чест на моята жена.
В колата идвайки насам ми разказвахте за себе си.
Разказвахте...
Казах че е лудост половината свят да се съюзи
с маниак като Хитлер.
Освен това, аз мразя нацистите.
Как се озовахте в Испания?
Исках да се боря срещу комунизма.
Четох, че те горят църквите
и отидох там.
Хората трябва да се молят където и както искат,
това което мислех тогава за църквите, сега го мисля за синагогите.
Мислите справедливо. Също постъпвате справедливо.
Видях ви как се отнесохте към онези младежи.
Бих желал, да мога да постъпвам като вас. Но не мога.
Погледите на тези хора,
моите хора... Къса ми се сърцето.
Все едно душата ми е болна от ревматизъм.
Но вие сте различен. Това е като с облеклото.
Което означава?
Има костюми като за празнични дни и за неделя.
Аз съм като всекидневен костюм. Докато вие не.
Грешите адвокате. Ако бях костюм,
щях да си седя само закачен в гардероба.
Мирно и спокойно, без никакви проблеми.
Не, вие не сте такъв.
Аз познавам хората. Наздраве!
Коктейла е прекрасен.
Аз живея наблизо.
Гастон ще ви закара до посолството.
Чакай! Това са ръкавиците на Магда.
Закарай ме до защитената сграда.
- В този час? - Да, в този час.
Между другото, Гастон, тази роза е за твоята майка.
Може ли да й я дадеш утре
и да се извиниш за моето ужасно поведение?
Няма нищо. Просто бяхте тъжен и ядосан, нали? Случва се.
Магда!
Госпожо... Лили!
Г-жо, какво е станало?
Джорджо! Лили!
Ела тук! Какво е станало?
Къде са другите?
Къде е майка ти?
Не знам. Отведоха я.
Отведоха я с другите.
Войниците отведоха всички.
Ще я намерим.
Трябва да я намериш. Да тръгваме. - Обещай ми!
Трябва да се махаме, тук е опасно.
Остави я. Няма смисъл, тя се побърка.
Оставете го. Трябва да вървим.
Те могат да се върнат всеки момент. Хайде, да вървим.
Само си губим времето. Трябва да намерим майка ми!
Лили, млъкни! Млъкни!
Адвокате! Валенберг ми каза, че милицията
е нападнала защитените сгради на другите посолства.
Валенберг, шведският посланик?
Да, той спасява много евреи от депортиране.
Как го прави? - С много пари.
Имаш предвид, че подкупва SS и милицията?
Точно така. - Защо не правите същото?
Дори да искам, не съм способен да подкупвам никой.
Вътре там са разбили главата на съпруга й с приклада на пушка!
Вие ми казахте, че тази сграда има дипломатически статус!
Да, казах ви!
Ще връча протестна нота.
Това много ще ги изплаши!
Посланика ще изиска...
Това е безсмислена работа. - Не, това е принцип!
Безсмислен принцип!
Къде ги отведоха?
Вероятно към товарната гара. - Да вървим!
Къде отиваме? Искам си моя татко.
Виждаш ли всички тези хора? Те също ще се качат на влака.
Не се страхувай от кучетата.
Бързо! Движете се! По-бързо!
Децата с жените. Остави го с майка му!
Тя е мъртва! - Много лошо!
Не го взимайте, аз съм всичко което му е останало!
Вземи детето!
Връщай се в редицата! Добре.
Спри го! Искам да бъда с моя син!
Тя не е негова майка! Виктор!
Тук съм, Виктор! Виктор, тук съм!
Престъпници.
Това е Шарози.
Къде отиваш? Спри!
Тези хора бяха под испанска опека.
Не може да позволявате това да се случва!
Вие сте унгарски полицаи.
Вие трябва да зачитате международния закон!
Успокойте се! - Кой командва тук?
Дайте да говоря с него!
Аз командвам. Какво искате?
Ако не греша, сме се срещали и преди.
Бъркате ме с някой. Прочетете това!
Джорджо Перласка. Испанец...
Не сте ли италианец?
Не, испанец, от Андалусия.
От четири поколения.
Но...
Аз съм испански гражданин! Мога да се движа свободно из града.
И да казвам това, което мисля!
И мисля, че това е акт на насилие!
Юридическа канцелария на Испанското посолство...
Какво искате? Не мислите ли, че си имаме достатъчно проблеми?
Аз съм просто полицай контролиращ натоварването на този влак.
Майоре! Това не е стока, това са човешки същества.
Проверете първо законността на вашите заповеди!
Унгария има споразумение с Германия
да изпрати 50,000 евреи на работа в Третия Райх.
Съвсем законно.
Депортирането е незаконно!
Това е престъпно споразумение!
Не сключвам споразуменията аз. Нито пък вие.
Правя това, което мога.
Сега, ви спасявам живота. Надявам се, осъзнавате това.
Осъзнавам го, благодаря ви.
Но трябва да спасите техния също.
Те са испански граждани, с всички документи.
Да. Испанци като вас.
Виждал съм такива документи.
Будапеща е пълна с фалшиви пропуски.
Глупаците плащат цяло състояние за тях!
Тези не са испански.
Майоре, искаме хората от този списък.
Не мога да ви помогна. Не осъзнавате ли това?
Майоре, войната е към своя край,
ако не се дистанцирате от тези престъпници,
вие ще отговаряте заедно с тях за това, което се случва тук!
Знам...
Ще направим така.
Ако вие не можете да направите нищо, кажете ми, кой може.
Кажете ми кой ще приеме парите.
Но ми кажете сега!
Разбира се. Разбрах.
Може би сте прав.
Но защо идвате при мен?
Трябва да говоря с някой от щаба.
Искам да говоря с вас, Лейтенант Щайнер.
Не знам защо, но...
Чувствам...
че можем да се разберем по между си.
Може би е въпрос на език.
Не знам.
Какво мислите?
Зависи ли от езика?
Магда Леви! Петер Шароси!
Ищван Корин! - Тук съм!
Ласло Карсай! - Ето ме!
Петер Шароси! Томас Маутнер!
Качете се!
Томас Хафнер! Агнис Голдкорн!
Качете се на камиона! Качвайте се!
Ласло Расвоски! Бързо! Качвайте се!
Ако ви извикам, се качвайте! Да не губим време!
Ференц Ланг!
Г-н Перласка!
Шарози, слезте! Идвайте тук!
Трябва да намеря моя син!
Отведоха го.
Дадоха го на една жена в един от вагоните!
- Ще го намеря! - Казва се Виктор!
Виктор! Магда!
Давали ли са ви момче на име Виктор?
Виктор!
Давали ли са ви момче на име Виктор? - Аз съм Виктор.
Ела с мен! Ще те заведа при баща ти.
Вие елате също...
Побързайте!
Оставете количката, вземете само детето.
Магда! Магда Леви!
Адам! Хайде.
Ти също, професор Балаш!
Ана Кадар! Даниел Гросман!
Те също са в списъка! Качете се!
Хайде, Даниел.
Не! Чувствам, че трябва да остана тук.
Трябва да помагам на тези хора, да могат да оцелеят. Те имат нужда от мен.
Виктор! Благодаря ви!
Даниел Гросман! Ана Кадар!
Къде сте?
Побързайте! Какво се влачите?
Няма да вървя без теб!
Спаси се! Аз трябва да остана.
Отиди при баща ти. Няма да те оставя, идвам с теб!
Няма време за романтика! Слезте от този влак!
Благодаря ви! Бързо, качете се в камиона!
Ана...
Продължавайте да се движите!
Стигнах края на списъка. Дай ми още имена.
Мария и Илона Браун.
Луиза Брух. Ирене Борош.
Добре, качвай се!
Мария и Илона Браун!
Тук сме!
Качвайте се! Бързо, качвайте се!
- Луиза Брух! - Ето ме!
Слизай долу и се качвай в камиона. В камиона!
Ирене Борош!
Това съм аз! - Слизай долу!
Аз ще ви помогна. Хайде. Дай ми име.
Илонка Коен! Качвай се на камиона!
- Илонка Коен! - Тук съм!
Насам! Не тръгвам без сестра ми, Аня!
- Останете тук! - Тя е в моя списък!
Други имена. Дайте ми други имена!
Направете място. Помогнете им да се качат!
Ставай! Мърдай!
Качете се в камиона. Бързо.
Затваряйте вратите! Не, чакайте!
Ласло! Зора!
Радвам се да ви видя! Качете се в камиона.
Владек! Владек!
Ти не си ли Владек Голдкорн?
Твоя баща е в камиона! Защо не си с него?
Ти си Владек, с болката във врата, който винаги е гладен?
- Това си ти, нали? - Да, това съм аз.
Какво чакаш? Да вървим. Бързо!
Добро момче...
Адвокате, да тръгваме. Хайде.
Адам!
Вземи детето! Виждал ли си Магда?
Закараха останалите в гетото.
Капитан Блайбер.
Странно, не си спомням вашето име.
Нямаше никакво време за да се запознаем.
Това е вярно.
Желаете ли... - Няма нужда.
Моя подчинен, който изпълнява дълга си със сигурност е взел най-доброто решение.
Доверявате се на вашите хора на сляпо?
Разбира се. Ако се съмнявах само в един, нямаше да успея. Виждате ли тази гара?
Аз съм тук от 4 седмици.
Преди да пристигне полковник Айхман.
Заминаванията стават с прецизността на хронометър,
благодарение на работата на моите войници.
Съжалявам, но един от днешните конвои ще замине с няколко пътника по-малко.
Няма значение.
Когато бях в Букурещ, направих статистика.
На конвои като този,
има средна степен за смъртност 5 до 6%.
Хората, които взехте вие представляват точно това количество за мен.
Моите сметки винаги излизат.
Закарайте ги до посолството.
Към гетото.
Това място сега е пълно като мравуняк.
Преди войната, имаше 800,000 евреи.
Повече от 500,000 изчезнаха безследно.
Другите са наблъскани тук.
Магда Леви! Джорджо! Шандор!
- Как си? - Добре. А ти?
Добре.
Защо си с кола на Испанското посолство? Как така?
Сега за всички съм испанец.
Това е г-н Фаркас, адвоката на посолството.
Шандор... - Как е баща ти?
Отведоха го заедно с всички останали.
За щастие, Ева и аз избягахме.
Сега ще трябва да купуваш телетата от някъде другаде.
Извинявай, но твоята жена не е еврейка...
Не, но тя се е омъжила за евреин. Това е достатъчно за тях.
Ева... Спомняш ли си Джорджо?
Италианеца които купуваше телета от нас.
Какво сте правили, докато ме нямаше?
Според мен ще е момиче. И според мен е така.
Вие сте луди. Това е момче.
Първото от единадесет.
Бъдещият унгарски футболен отбор, които ще бие Италия.
Не се надявай. Дори германците не могат да ни бият.
Фаркас, Ева и Шандор са скъпи приятели...
Ще направим място в къщите. Благодаря ви.
Вземете си нещата и чакайте в колата.
Няма да се бавим дълго. Благодаря ви
В петъчните вечери, това беше шумно, щастливо място.
Тук се организираше живота.
Докато възрастните четяха светите писания,
децата бягаха и играеха, все едно се намираха на селския площад.
Разбира се, опитвахме да ги усмирим, да не прекаляват,
но никога не сме им пречили или изгонвали навън.
Знаеш ли защо?
Защото, за евреите, молитвите са част от живота.
Не можеш да се молиш сам.
За да се обърнеш към бог, трябва да го правиш с другите.
Равинът ви чака.
Добре дошли. Това е г-н Джорджо Перласка.
Търсим Магда Леви.
Магда Леви, отиди да попиташ за нея.
Искам да ви благодаря за това, което правите за моите хора.
Гетото се превърна в голямо езеро на страданието.
На повърхността изглежда спокойно, все едно водата е винаги една и съща.
Но не е така. Всеки ден Река с отчаяни хора се влива в него.
Друга река, река с невинни хора
изтича навън мълчаливо.
Изчезват в небитието.
Чувате ли тази песен?
Ще ви преведа думите. В нея се пее,
"когато равинът пее, всички пеят с него.
"когато равинът танцува, всички танцуват с него. "
Но после в песента се пее,
"когато равинът плаче, плаче сам. "
За съжаление, човекът, който търсите не е тук.
Войниците са я отвели до сградата Ищван Корут.
Какво е това?
Място от което никой не излиза жив.
Кой командва тук?
Какво искате?
Чантата.
Трябва да говоря с вас. Испанско посолство.
Позволете му да се качи.
Какво искате?
Тук съм за да освободя хора, които са арестувани незаконно
преди това да причини дипломатически скандал между приятелски страни
обединени от фашисткият идеал.
Знам, че живота на евреин за вас не струва нищо.
Както и да е, в Испания,
дори живота на евреин има някаква стойност.
Всъщност, струва много.
Понякога, страшно много.
Сега си затвори очите и се моли.
Защото ще ти прережа гърлото.
В колата има още толкова.
Ако ме убиете, ще получите само тези в чантата.
Но ако ме освободите и пуснете хората отсъстващи от списъка,
ще получите два пъти повече.
Накрая дадохте всички пари?
Дори взе и чантата също.
Това ваши собствени пари ли бяха, или...
Не, моята компания ми ги даде за да купя добитък.
За същата сума, си купувам хора. Какво ще кажете за това?
Качете се в камиона. - Магда Леви тук ли е?
Не знам, не я познавам.
Познавате ли Магда Леви?
Качете се в камиона!
Мигел! Видяхте ли Магда Леви?
Не я познавам.
Фаркас, Магда я няма.
Остави я намира!
Облегни се на мен. Аз ще ти помогна.
Къде е Лили?
Тя е добре. В безопасност. Тя е в посолството.
Хайде.
Да се махаме оттук. Не се безпокой.
Мигел... Шандор... вземете я.
Не съм свършил. Влизам вътре.
Не, твърде опасно е!
Гастон, ела с мен. - Остани тук!
Искам и умрелите също.
Браво, Георги!
Гастон...
Тези тримата трябва да бъдат погребани заедно.
Те са от едно семейство.
Тя току-що заспа.
Мамо... Това ти ли си, мамо?
Да... Аз съм.
Вълнуваща сцена, нали? - Наистина е така.
Благодаря ви за розата.
Съжалявам, но тези дни плача за нищо.
Моята роза не значи нищо за вас? - О, не!
Моя син ми разказа това, което сте направил днес.
- Време е, да поспим малко. - Разбира се.
Но се страхувам, че вие няма да можете все още.
Посланикът иска да ви види.
Благодаря ви. Лека нощ. - Лека нощ, г-н Перласка.
Влезте! - Г-н Посланик
Трябва да говорим г-н Перласка.
Унгарското правителство реши се премести,
от съображения за сигурност, близо до австрийската граница.
Бяхме официално помолени да преместим там и нашето посолство,
град все още неизвестен за мен.
Тази вечер заминавам за Швейцария.
И посолството? - От утре е затворено.
И бежанците в защитените сгради?
Щом стигна до Швейцария, ще уредя вашата изходна виза.
Ами другите?
Защо ме питате?
Испания направи всичко, което можеше за тези хора.
Всъщност дори повече от това.
Ако остана тук, в посолството,
ще означава, че Испания признава този престъпен режим.
Просто не мога да остана. Съжалявам.
Г-жа Турне, довиждане.
Г-н Фаркас, благодаря ви.
Какво решихте?
Вие също ли заминавате?
Джорджо...
Сега щом посланика напусна Будапеща, ще дойдат да ни отведат.
Смъртта е лошо нещо, но по-лошо е да знаеш, че трябва да умреш.
Ужасно е да изпиташ това отново.
Нашето бягство от Санаториума продължи само няколко часа.
Те хванаха повечето от нас.
Отведоха ни до щаба на Айхман.
Имаше повече от хиляда човека в една стая.
То беше толкова натъпкано, че не можехме да сядаме.
Бяха вкарали и децата там.
Трябваше да ги носим на раменете си, за да не се задушат.
Малкия Давид беше ли там също? - Да.
Даниел го държа с часове.
Не знам как издържа.
Тогава, през нощта, ни преместиха в един ограден склад.
Много, знаейки, че ще умрат, започнаха да плачат.
Други се молиха.
Но не е майките.
Майките се приготвяха за пътуването.
Те миеха децата, перяха, опаковаха багажа...
Призори, телената ограда беше покрита с простряно пране и пелени.
И те не забравиха играчките
и други неща от които децата имат нужда.
Ние направихме същото за Давид.
Старите жени бяха насядали в кръг
и скърбяха за нашия народ нямащ нито надежда, нито своя родина.
Някаква песен подобна на тази.
Знаеш ли за какво се пее?
"О, сигурно е
"месията ще дойде тази година.
"и ако дойде с каруца,
"годините ще бъдат добри.
"Ако дойде яздейки на кон,
"годините ще бъдат добри.
"и ако дойде пеша,
Евреите ще тръгнат към Израел
"и ще останат там. "
Ами малкия Давид?
Те го отскубнаха от ръцете на Даниел.
Той замина с първият влак, прегръщайки неговото мече.
Бързо!
Всички слизайте! Пригответе оръжията!
Разбийте вратата!
Хванете ги бързо! Искам ги всичките!
Не позволявайте на никой да избяга! Проверете всички стаи!
Ако се съпротивляват, убийте ги!
Започнете да ги товарите на камиона!
Не можете да правите това! Спрете!
Не можете да влизате тук вътре!
Това е испанска територия! Излизайте!
Достатъчно! Още една дума и си мъртъв!
Посланика си замина!
Няма вече испанско представителство.
Имам заповед да отведа всички евреи, които са скрити тук.
Няма никой да отведете.
Испанското посолство все още съществува.
Забранявам ви да влизате! - Наистина ли?
Кой по дяволите си ти, да ми забраняваш каквото и да било?
Аз съм Хорхе Перласка!
Испанския консул. И това е испанска територия.
Не видяхте ли испанското знаме на входа?
Испанският консул? Позволете ми да видя вашите документи, моля.
Лейтенант, вие не можете да искате това на испанска територия.
Нали така, адвокате? Излезте!
Повтарям, че Командир Вайна ми заповяда...
Не харесвам начина, по който се държите с дипломат.
Дайте ми вашето име. Ще говоря с Вайна.
Имам среща с него утре. - Утре?
Да, по един много деликатен въпрос.
Какъв въпрос?
Искате да ви дам конфиденциална информация?
За кой се мислите? Дайте ми вашето име.
Добре. Ще напуснем.
Но ще се върнем. При първата бомбардировка, консуле,
ще се върнем да ви посетим.
Не можете да правите това. - Да, мога.
По заповед на командир Вайна, от днес нататък,
всеки евреин в Будапеща, навсякъде в Будапеща,
ще бъде необходим за разчистване на улиците от разрушенията!
Значи ще се върнем скоро.
Да се махаме от това сметище.
Връщайте се вътре.
Полудя ли?
Как ти хрумна да кажеш, че си испанският консул?
И че познаваш комендант Вайна?
Трябва да се срещна с него.
С кой? - С Вайна.
Той може да държи милицията настрана.
Но той е най-лошото от всичко.
Той е способен да убива без никаква причина!
Просто искам да говоря на него.
Той няма да нарани испанския консул.
Подготви ми фалшиви акредитивни писма.
Той не е политик. Той не е държавник.
Той е параноик, маниак, животно!
Много добре. Това ми е работата да се занимавам с животни.
Утре ще закараме тези хора до защитените сгради
и след това ще видим.
Защо правиш всичко това?
Вие какво бихте направили на мое място?
Въздушните атаки ще започнат скоро.
Ще бъдете принудени да разчиствате развалини и трупове.
Трябва да спрем това.
Ще развеем нашият флаг пред всички наши сгради.
Така нашите врагове ще видят, че това е испанска територия,
и че нарушават правата на друга държава. Друго нещо...
Много от вас имат документ за протекция като този.
Те са фалшиви!
Вие сте били измамени от безскрупулни хора.
Ще заменим вашите документи с истински.
Валидни.
Ще имаме регистър с имената.
Просто за да покажем, че всичко е официално.
Кой може да направи този регистър? - Аз.
Аз мога да го правя. Бях учителка.
Имам представа от регистри.
Учителка?
Можеш също да организираш училище за децата.
Училище тук? - Да. Тук.
Знам, какво си мислите.
Има война... има бомбардировки...
Има страх. Всичко изглежда безсмислено.
Но децата имат нужда от образование.
В противен случай, ще бъдат невежи като магарета.
А ние не искаме магарета, нали така?
Казвам се Каталин, аз съм оперна певица. Мога да преподавам музика.
Видях, че тук има пиано.
Много добре! Музикално училище е идеално.
Благодаря ви. Това не е всичко.
Ще имаме нужда от хора
който да предупреждават посолството, ако защитената сграда е завладяна.
Ференц, може ли ти и твоите приятели да се заемат с това?
За кой се мисли, че е той?
Той урежда всичко, като че е един от нас,
все едно сме в едно и също положение!
Ференц! Говориш твърде много. Отговаряй, да или не.
Не. - Няма значение.
Аз бях полковник в пехотата.
Свикнал съм с организиране на списъци за наряд.
Роден съм в това здание. Мога да организирам доброволни часови.
Първо трябва да помислим за провизии за преживяване,
започвайки с въглища и дърва за печките.
Добре. Благодаря ви.
Полковникът е отговорен тук.
Даниел, можеш ли да направиш
същото в друга сграда?
Честно казано, не знам.
Ами, аз знам. Ще се справиш прекрасно.
Извинете ме, но...
Има едно нещо, което го прави неподходящ за тази работа.
Той не може да излиза с прическа като неговата.
Ще бъде лесна мишена за милицията. - Прав сте, полковник.
Съжалявам. Бях сигурен, че...
Добре. Кой смята, че може?
Чакай. Ще го направя.
Сигурен ли си? - Да.
Ще си отрежа косата.
Сега искам да знам, кой има оръжие? И кой знае как да го използва?
Не! Това не!
Не казвам, че трябва да го използуваме.
Но трябва да бъдем готови да го направим ако е необходимо.
Г-н Перласка...
Какво има, Гастон?
В посолството дойде мотоциклетист като пратеник на Вайна.
Той е готов да ви приеме днес.
Няма време да ви обяснявам всички дипломатически ходове.
Просто помнете, че Вайна знае малко за дипломацията.
Виж какво намерих на бюрото на посланика.
Келер, унгарският пратеник в Мадрид
не е бил акредитиран.
Ако Вайна ме пита за него, какво да кажа?
Не знам.
Можете ли да оправите копчето за ръкавели?
Ако Испания е осведомила Унгария
че посолството е затворено, какво ще стане тогава?
Ще бъдете задържан като шпионин и съден.
Или, по вероятно, застрелян на място.
Заедно с мен, ако това ще ви успокои...
Не ме успокоява.
Искате ли да се откажете? - Не.
Вижте колко съм елегантен.
Може никога да нямам този шанс отново.
Вие приличате на истински посланик.
Надявам се да е така.
И така, да повторим речта, която заедно съставихме.
Въпреки отношението, изразено от нашето правителство към евреите,
сме тук да ви осведомим за законните причини
поради които, евреите-сефаради в Унгария са под закрила.
Ние ги считаме за испански граждани
поради насилственото им изселване
от Испания преди 400 години.
Сега споменете законът.
Това е възоснова на закона на Ривера
даващ испанско гражданство на всички евреи-сефаради по света.
- Коя година? - 1924.
Кой първо е повдигнал въпроса за евреите-сефаради?
Алфонсо Xll и Алфонсо XIII.
Напомнете му за това. Кралете винаги впечатляват простаците.
Помните ли края на речта?
Сефарадите и Испания.
Много добре. Бог да ни е на помощ!
Кой бог? Вашия или моя?
Ние имаме един и същ бог, Перласка.
Наистина ли? Тогава нека бог да ни е на помощ!
Въздушно нападение. Точно сега.
Лейтенантът ще се върне. Трябва да вървим.
Готов ли сте, Фаркас?
Нека бъде божията воля.
Мислиш ли, че Вайна е тук?
Вайна е човек, който мрази да бяга.
Той беше в офиса си преди малко.
Разучаваше картите си и не преставаше да проклина бомбите.
Нашият Вайна е смел човек.
Или, според някои, много глупав човек,
като вас, между другото, г-н консул Перласка...
Не ви разбирам.
Излъгахте ни. Вие не сте дипломат.
Така ли?
Тогава какъв съм? - Дилетант.
Не разбирам.
Ще се опитам да бъда по-ясен.
Лейтенант Наги ми каза, че сте рискувал живота си
да предотвратите едно нормално отвеждане на евреи.
Видях ви да правите същото на гарата, не мога да повярвам.
Истински дипломат не се държи като вас.
Вие следвате вашите инстинкти, вашите страсти.
В моите очи, това ви прави опасен и омразен.
Да бъда мразен от вас е комплимент.
Вие сте изключителен.
Никой не говори на капитан Блайбер по този начин.
Знаете ли защо?
Може би вие също сте изключителен.
- Слушайте консуле, аз съм вашата противоположност.
Никакви чувства, никаква топлина, никакво човешко разбиране
няма и омраза също.
Аз дори не мразя евреите.
Просто изпълнявам заповеди.
Когато бях в Русия,
командвах снабдяването за армейските подразделения.
Във Варшава, бях отговорен за разквартируването на военните.
В Букурещ, моята задача беше
да изпращам работници за трудови лагери в Германия.
Всичко защото, преди войната, след дипломиране,
публикувах задълбочен труд за рационалното разпределяне на отпадъка.
Не разбирам, защо ми казвате това капитане.
Може би като предупреждение.
Ще съжалявам ако трябва да ви обеся някой от тези дни.
Отбой. Самолетите се оттеглят и ние сме все още живи.
Въпреки, че това е само въпрос на време сега.
Ще ме извините ли? Г-н Перласка...
Вървете! Вървете! Бързо!
Бомбите разрушиха сгради.
- Оръжията в теб ли са? - Не, скрити са.
Имаш предвид, че не можем да се защитаваме?
Стой до мен. Аз имам пистолет.
- Какво има? - Готови сме.
Лейтенант! Аз съм отговорен за тази сграда.
Не може да отвеждате тези хора.
Те всички имат документи за протекция от испанското посолство!
Радвам се, че ми казахте.
Тези с документи, да ги покажат!
Дръжте ги!
По-високо! Горе над главите си!
Дайте ги на моите мъже!
По-бързо!
И сега, гледайте внимателно.
Вашите скъпи протекционни документи не струват нищо!
Не! Какво правите? Не можете да правите това!
Ти ли се обади?
Да.
Не! Моля ви.
Тя е моя дъщеря! Тя е толкова млада.
Не знае какво говори.
Продължавай да говориш. - Благодаря ви.
За какво?
Че ни третирате така.
В Талмуда пише, че ние евреите... сме като маслини.
Даваме най-доброто от нас, когато сме смачкани.
Добре. Ще те смачкам тук сега веднага.
Гади ми се от теб, евреино!
Достатъчното време загубихме! Ръцете на тила!
Тръгвайте! Хайде! Вървете!
Развалините ви чакат!
Хайде, движете се! По-бързо!